[Hvæsen]
[Gisper]
Natasha Nikolaevna.
[Dør Åbnes]
[Gisp] Jeg går nu. Tilkald præsten.
Få fat i min svigersøn - Hurtigt.
Jeg må tale med ham.
Der er noget jeg må fortælle ham inden jeg dør.
Så, Så, Claudia Ivanovna. Du skal nok klare den. Bare -
[Stønner]
Oh. [Snakker Russisk]
Kolya!
Kolya, hurtigt. Løb hen til rådhuset.
Fortæl Vorobyaninov at hans svigermor er døende.
Bed ham om at skynde sig. Jeg henter præsten.
Åh. [Mumler]
Bozhe moi. Den stakkels kvinde.
Hvem skal nu tage sig af mig?
[Kor synger]
[Snakker Russisk]
Det er helt op til Gud nu. Vi kan kun bede.
Tak fordi du ville komme, Præst.
Det er min fornøjelse.
Gå ind til hende. Gå ind til hende, mit barn.
Berolig hende. Hun har brug for dig.
Mod. Mod.
[Gisp]
Fader Fyo- Åh!
Dor. [Klagen]
Hun er indenfor. Ingen grund til bekymring.
Jeg, uh— Mod.
Åh. Åh.
Åh, min kære nabo.
Jeg er så glad for at du er her.
Hun har bedt om at tale med dig.
Jeg så lige præsten.
Han så ud til at have travlt.
Han var lidt underlig. Meget underlig.
Hun har lige fået sin sidste nadver.
Hvordan har hun det?
Det går fiint.
Doktoren siger at hun vil være oppe igen indenfor en uge.
Hun dør inden morgen. Ser skrækkelig ud.
Jeg må hellere gå ind.
[Dør åbner]
Ippolit, Det er dig. Du er kommet.
Ja. Jeg er her.
Det er mig. Åh, gudskelov.
Ippolit,
kan du huske vores spisestue?
Spisestue?
I det store hus i Stargorod.
[Hvisker] Før revolutionen. Ah, ja.
Skønne møbler.
Lavet af Hambs of London.
Ippolit, mine juveler.
Mine diamanter.
Jeg syede dem ind i et af stolene.
Hvad? Mine Diamanter. Mine Juveler.
Jeg syede dem ind i en af stolene.
Min skønne diamand tiara.
Jeg bar den da jeg var i retten.
Mine skønne perle øreringe. [Hvisker] Perler.
Min smaragd broche. Smaragd.
Min diamant halskæde. [Hvisker] Diamant.
Den lille gyldne kat med rubin øjne.
Gemt i en st-
Hvordan kunne du gøre dette?
Hvorfor gav du dem ikke til mig?
Hvorfor skulle jeg give dem til dig...
når du allerede har brugt halvdelen af min datters formue...
med din fester og dine heste?
Hvorfor tog du dem ikke ud? Hvorfor lod du dem blive der?
Jeg har ikke haft tid.
Kan du huske hvor hurtigt vi måtte flygte?
De blev efterladt i stolene.
Bozhe moi.
Bozhe moi!
Juveler for 50,000 rubles...
Gemt i en stol!
Guderne må vide hvem der sidder på den stol!
Hvis det stadig er i en stol.
Det kunne ligesågodt være brænde nu?
Hvordan kunne du gøre det?
Hvordan?
Please, Ippolit.
Jeg ved jeg tog fejl, men...
Tilgiv mig.
Selvfølgelig.
Selvfølgelig, mor.
Selvfølgelig tilgiver jeg dig.
Mange tak.
Nu kan jeg dø i fred.
[Russian Folk]
Håber det bedste
Forvent det værste
Nogle drikker champagne andre dør af tørst
Ingen kan vide
Hvad vej det går
Håber det bedste Forventer det værste
Håber det bedste
Forvent det værste
Verdenen er en scene
Vi er alle uøvet
Nogle når toppen, venner andre flopper, venner
Håber det bedste Forvent det værste
Jeg kendte en mand som opsparede en formue det var smart
Den dag han havde planlagt at bruge dem, døde han
Råber Lev mens du er i live
Ingen vil overleve
Livet er fuld af sorg
Er her i dag og væk i morgen Lev mens du er i live
Ingen vil overleve
Der er ingen garanti
Håb for det bedste
Forvent det værste
Du kunne være Tolstoy eller Fannie Hurst
Så tag dine chancer
Der er ingen svar
Håb for det bedste Forvent det værste
[Fortsætter]
[No Audible Dialogue]
Jeg kendte en mand som opsparede en formue det var smart
Den dag han havde planlagt at bruge dem, døde han
Råber Lev mens du er i live
Ingen vil overleve
Livet er sjovt Brug dine penge
Lev mens du er i live
Ingen vil overleve
Der er ingen garanti
Håb for det bedste
Forvent det værste
Den rige er velsignet
Den fattige er forbandet
Det er fakta, venner
Dækket er stablet, ven
Håb for det bedste Forvent...
Selv med en god start er det ikke sikkert at du vinner
Selv med de bedste chancer kan de sparke dig midt i ...
Hold øje med Pas på det
Værste
Hej
[Folk snakker] [Raslen]
Giv! Åben dit hjerte!
Mange tak, hr. Mange tak. Meget generøs af dig.
Se - der er en sund pige.
Hvad kan jeg sige, kære mand?
Det er et mirakel. Jeg kan se.
Jeg kan gå. Hurra!
Elsker du mig?
Hmm, lad mig bare sige at jeg begærer dig meget.
[Nøgle sættes i dørlås] Åh gud. Min mand!
Din mand?
Ud med det dårlige luft, Ind med den gode luft.
Ud med det dårlige luft - Hvad sker der her?
- Hvem er du? - Denne kvinde er min kone. Jeg er hendes mand.
Hun besvimmede lige udenfor døren. Jeg giver hende kunstig luft.
Hvordan tillader du sådan en skrøbelig ting at bære så tunge byrder.
- Har hun besvimmet før? - Aldrig. Måske en enkel gang. Jeg ved ikke.
Ok - kom så. Du overtager.
Husk nu, Ud med det dårlige luft,
ind med den gode luft.
[Sammen] Ud med det dårlige luft, ind med den gode luft.
Jeg burde indberette dig, men skidt være med det. Mange tak.
Mange Tak. Du er virkelig flink. Det vil aldrig ske igen. Jeg lover. Aldrig.
Sørg for det! Ud med det gode luft, Ind med den dårlige luft.
Ud med den gode luft, Ind med den dårlige luft.
[Fuglekvidder] [Hund gør i det fjerne]
[Knagen]
[Snorken]
[Snorken fortsætter]
[Snorken, Gisper] Så, Så.
Halløjsa. Du må have faldet.
Mange tak.
Hvem er du? Ostap Bender til rådighed.
Cigerat?
Mange tak. [Sniffs]
Fortæl mig, eh, kammerat-
"Kammerat." "Kammerat."
Alle kalder mig kammerat.
Alle i Sovjet er kammerater.
Folk du ikke kender, Fremmede.
Alle siger "Kammerat."
Åh, Jeg savner Rusland
Hmm, ja.
Fortæl mig, eh, hvad sker der i dette fantastiske hus?
Mest død.
Død?
Det er et alderdomshjem for trætte, gamle damer.
De lister ind, de får en lille skål grød
og— Det er det.
Åh, hvor ærgeligt. Så ærgeligt.
Ser du - jeg troede det var et hotel.
Du, eh— Kender ikke til noget i nærheden, gør du?
Ser du - jeg er kommet langt væk fra og søger et passende logi for natten.
Oh, forresten...
du har vel ikke tilfældigvis en ekstra seng dernede?
[Sukker dybt]
[Imiterer English Accent] Nej jeg har ikke Mr tilfældigvis.
Jeg har tilfældigvis ikke en ekstra seng.
Der er ikke en ekstra seng i hele Rusland!
Menneskerne sover mellem hinanden...
og du snakker om ekstra?
Du får mig til at grine. Ho, Ha, ha, ha, ha.
"Ekstra senge." Du må være skør.
[Knusende glas] Hør...
Nu skal du høre.
Hvis du køber mig en drink,
kan du sove på gulvet.
I orden. Fint.
Kom med.
Hvad laver du i Stargorod? For mig ligner du en Muscovite.
Hør, sig mig, sig mig. Hvem levede her i gamle dage?
Oh, i gamle dage var det min mester
Ippolit Matveyevich Vorobyaninov.
He was tjener for adlen.
Jeg elskede ham. Han bankede os sjældent.
Ah og hvad skete der med din elskede mester?
En nat for omkring 10 år siden, var der en frygtelig larm.
Det var bomber og kanoner og soldater der skød.
Det var frygteligt, frygteligt.
Åh, ja. Jeg tror det blev kaldt for revolutionen.
Ja - det var det. Revolutionen.
Du er klog. Du er klog og du er vidunderlig.
Du er ok.
Men,
de stak alle af.
Lad os gå videre, gamle dreng.
Lad os se hvor fuld...
to russere kan blive for en ruble.
Det kan jeg lide. To russere, En ruble.
Ah. Ivan, tag hesten.
Han kommer. Han kommer.
Mester.
Jeg elsker ham. Jeg elsker ham.
Kære, skynd dig hjem. Men ingen gallop.
"Ingen Gallop." Hører du det, Petya?
"Ingen Gallop," men "Skynd dig hjem." [Griner]
Det er dit job. Du må regne den ud. Det er for svært.
[Ivanovna] Ippolit, pas på.
Drik ikke for meget og spil ikke.
Og hold dig væk fra sigøjnerne.
- Ils sont voleurs. - Chere maman, restez calme.
Tout va bien. Tikon, din idiot, mine handsker.
Værsgod, mester.
Jeg elsker ham. Jeg elsker ham.
[Fugle synger]
[Dør åbner]
Her er dit slot.
Drik vodka, lad os snakke. Vi skal have det sjovt.
Du ved hvad vi kan...
gøre.
Mester?
Tikon.
Mester?
Er det virkelig ham?
Det er umuligt! Det kan det ikke være!
Det kan det ikke være!
Oh, me— [Grynter]
Oh, det er ham. Det er ham.
Det er min mester.
[Begge griner] Oh, mester, mester.
Her, Tikon. Det er så godt at se dig.
Her er en ruble. Få noget vodka og kom ikke tilbage det næste stykke tid.
Vodka. Din mester og jeg skal snakke lidt forretning sammen.
[Stønner] Kom så.
Forretning. Forretning. Kom så.
Tikon.
Du må ikke sige et ord til nogen om at jeg er her.
Det er en hemmelighed.
[Hvisker] Jeg vil ikke fortælle nogen om at min mester er i Stargorod.
Det er en hemmelighed. Min mester fortalte mig en hemmelighed.
[Fodtrin forsvinder] [Dør lukkes]
Så,
du vil allerhelst holde dine tilholdssteder for dig selv.
Meget interessant.
Hvem er du?
Hvad er det for noget forretning du vil snakke om?
Jeg har ikke noget sager med dig.
Hvad vil du have?
Åh, det ved jeg ikke.
Jeg gætter på at det afhænger af hvad du gemmer på.
Måske vil dette kaste lys over sagen. Giv mig det! Det er mit!
Hvor imponerende.
Dette burde hente en hel del.
Giv mig det papir. Det er en personlig ting!
Har du ikke hørt? I Sovjet unionen findes personlige ting ikke længere?
Alt tilhører folket.
Giv mig venligst papiret tilbage?
Det er en privat sag som jeg ikke har mulighed for at diskutere.
Ja, selvfølgelig. Selvfølgelig. Man skal jo ikke blande sig i private sager.
Det er nærmest kejtet. Værsågod.
Jeg må hellere til at smutte.
- Hvor skal du hen? - Ah, det sædvanlige spørgsmål.
Quo vadis?
Hvis du vil vide det, daffer jeg hen og sladrer til det hemmelig politi.
- "Hemmelig politi"? - Vel, hvad kan jeg gøre?
Jeg er trods alt en patriotisk borger i den Sovjetiske Union.
Det er min hellige pligt at angive dig.
Hvis du ikke var sådan en selvglad idiot, kan vi måske gøre forretninger.
Jeg kan ikke. Er på vej...
Vent. Hvorfor?
Lad os snakke. Om hvad?
Ting. Hvilken ting?
Jeg ved ikke. Situationen— Jeg går.
Vent. Hvorfor?
Lad os snakke. Om hvad?
Det. Hvad er "det"?
Du ved. Jeg ved hvad?
Hvad vi snakker om. Vi snakker om ingenting. Jeg går.
Du må ikke. Jeg må.
Hvorfor? Dusøren.
Hvilken dusør? For at angive dig.
Vent. Hvorfor?
Vi vil snakke. Om hvad?
Om diamanterne, diamanterne, diamanterne!
Diamanterne.
Og det meste af dette var anskaffet...
20 til 30 år siden for omkring 50,000 rubler, hmm?
Ja.
Det betyder at i dag...
Vil de sandsynligvis have en værdi mellem 150,000 og 200,000.
Så meget som det?
Ikke en kopeck mindre.
Og måske mere.
Jeg skal finde disse stole.
[Cackles]
Tikon er tilbage.
- Tikon, kom her. - Kommer, mester.
- Tikon— - Kommer. Jeg er på vej.
Kommer, Mester. Jeg Kommer. Kommer. Kommer. Kommer.
Kommer. Kommer.
Jeg er på vej, mester. Er på vej.
Er på vej, mester.
Jeg kommer. Jeg er på vej, mester.
Tikon. Ser du? Jeg er her.
Tikon, møblerne. Hvad skete der med møblerne?
Møblerne. Ja, Møblerne.
Hvad skete der med møblerne? Møblerne?
Hvad skete der med møblerne?
[Snorken]
Tikon. Tikon.
[Snorken fortsætter]
[Sighs]
Afhøringen af vidnet
må udsættes indtil i morgen tidlig.
Lad os gå i seng.
[Kor]
Oh, thou who knowest all—
Du ved.
[Snorken]
[Høne galer]
[Crowing Continues]
Tikon.
Mester. Mmm.
Oh, mester, du er stadig— Shh.
[Vorobyaninov] Hvor er møblerne?
Møblerne? Ja, Tikon.
Hvor er møblerne?
Du mener ovenpå i huset?
[Vorobyaninov] Ja
Nogle af dem er her stadig.
Stofsofaen er der. Den er noget rod nu.
Og kaminholderne. De beholdte kaminholderne.
Gemte de stolene?
Der var en spisesal med 12 stole,
lavet af Hambs of London.
De var betrukket med guld brokade.
Kan du huske det?
Tolv stole. Valnød. Dækket i guldbrokade.
Ja! Ja! Det er dem! Det er dem!
De er væk.
[Snerren]
- Alle undtaget en. - Hvor er den?
Spisekammeret, Udenfor køkkenet.
Sidder der. Unik. En skønhed.
Godt. Hvad skete der med de andre 11 stole?
En stor varebil kom forbi en morgen...
fra genhusnings bureauet, de tog alt.
Genhusnings Bureauet? Shh.
Tænk, Tikon. Hvilken gade ligger genhusnings bureauet på?
Hovedpine! Hovedpine! Jeg har sådan en hovedpine!
Hvad jeg dog gjorde i går? Ok. Ligemeget. Jeg vil finde det.
Hvad mener du med at du vil finde det?
Hør, jeg er ligeglad med hvem der finder det.
Ok. Vi skal til at komme igang.
Du kan gå ovenpå og tage stol nummer et,
og jeg vil lede angrebet på genhusnings bureauet.
Jeg er gået. Uh, vent.
Hvad skal jeg fortælle dem?
Du fortæller dem at du er fætter Michael fra Kiev,
og du vil sige at alle Vorobyaninovs er døde...
og du er villig til at betale hårde rubler for noget...
der kan minde dig om dem.
[Dør lukkes] [Sighs]
Fætter Michael fra Kiev. Alle fra familien Vorobyaninovs er døde.
Jeg er fætter Michael fra Kiev. Alle fra familien Vorobyaninovs er døde.
Ja? Jeg er fætter Kiev fra Vorobyaninov.
Alle Michaels er døde. Hvad?
Hvad kan jeg hjælpe dig med?
Jeg er fætter— Stol!
[Lydhastighed stiger] Aaah! Giv mig den— Jeg vil have den stol!
Stop eller jeg vil tilkalde politiet! Politiet?
Giv mig den! Giv mig den til mig! Nej! Nej! Nej! Nej!
Aaah! [Stønner]
[Begge skriger]
[Skrigen fortsætter]
Fadder Fyodor.
[Gisper]
Hvordan har du det? [Griner nervøst]
Dette er noget svineri.
Det er virkelig noget svineri.
Ikke så hurtig! Ikke så hurtig!
Det er min stol. Ah.
Det er den hellige fader. Er du igang med en indsamling?
Her er et bidrag. [Klagen]
Mange tak.
[Begge skriger]
[Gisper] [Gisper]
Hvorfor er du ude efter min stol? Det er ikke din.
Hvems er det så? Det er blevet nationaliseret.
Det tilhører arbejderne. Arbejderne siger du?
- Ja. Arbejderne. - Måske den hellige fader...
er et medlem af det kommunistiske parti.
Måske. Men Partiet er for atheister.
Hvordan kan en præst blive medlem af partiet?
- [Slag rammer] - [Stønnen]
Kirken må følge med tiden.
[Støn]
Hvordan fandt du ud af det med juvelerne?
Folk snakker.
Hvorfor, dit klamme dyr.
Du misbrugte den hellige sidste bekendelse...
til at mele din egen kage!
Ikke rigtig. Well, you are just about...
den mest foragtelige skabning...
jeg nogensinde har været uheldig nok til at møde.
Du er ikke engang værd at spytte på!
Tja, men det er du! [Stønner]
Kom tilbage, dit skvat!
Bliv væk fra mine stole!
Finderen beholder!
Hmm. Det er næsten en hel detektiv historie.
Vi har en ukendt rival.
Hør, du må hellere komme væk herfra. Du ser temmelig iøjenfaldende ud.
Du har ret. Du har ret.
Oh, Hvor jeg hader ham. Oh, Gud, hvor jeg dog hader ham.
Gå.
[Snak]
[Kor]
[Klik]
[Mumbling]
"Hambs."
"Gardiner." [Mumler]
Så er vi her.
[Grynter]
[Stønner]
Hallo.
Ah.
Oh.
[Mumler]
Det er det hele. [Stammer]
[Griner]
Kan jeg hjælpe dig? [Skriger]
- Kan jeg? - [Klynker]
[Snøfter]
Jeg vidste ikke at der..var nogen her?
Jeg kom ind og—
Jeg—
Borgere der søger informationer skal vente i det udpegede vente område.
Det er en kriminiel handling for uautoriserede personer...
at rode med officielle papirer.
Selvfølgelig. Sikkert. Forstået.
[Snap] [Snap]
Tag hatten af. Ups.
Ok. Nu hvor du er det rigtige sted, hvad er det så du leder efter?
Stole. Spiserum,
valnød, "made by Hambs",
tilhører en hvis Ippolit Matveyevich Vorobyaninov.
Fortæl mig kammerat. Yes.
Hvorfor søger du specielt dette sæt stole?
Det, er- der er privat.
Jeg beklager.
Ingen information. Ingen information.
Okey. Okey.
Jeg vil fortælle dig alt.
Jeg er Vorobyaninov's søn.
Hans førstefødte.
Han var som en far for mig.
Så,
du er Vorobyaninov's søn?
Ja, det er jeg.
Hvor gammel er du? seks-og-fyrre. to-og-fyrre.
Hvilken af dem? To-og-fyrre. Jeg er 42.
Ifølge vores papirer er Vorobyaninov 53. [Whimpers]
Det betyder at da du blev født, var din far...
11.
[Fløjten]
Ah. [Synker]
[Mut]
[Gisper, Synker]
Tiden går.
- Prøver du at bestikke en Sovjetisk embedsmand? - Oh, nej. Nej, Nej, Nej, Nej. Nej.
Jeg håbede det bedste.
Hmm, siden du er Vorobyaninov's eneste søn,
Jeg skal se hvad jeg kan gøre.
Mange tak. Velsignet er du.
Undskyld mig et øjeblik,
Jeg er tilbage om et øjeblik.
Mange tak. Velsignet er du.
Ah. Perfekt.
Et dusin spisestole, General Polyakovs ejendom.
Ah.
Må hellere ændre det til 11.
Sendt til en ingeniør Bruns, irkutsk-
[Griner]
Sibirien.
Så her er det. Ah.
Her er din afsendelses ordre. Ah. Oh. Ah.
Et øjeblik. Undskyld mig.
Procedure. Aha.
Jeg håber du finder dine stole. Ah.
[Mumler] Eleve stole.
Det er det. Mange Tak. Mange tak.
[Griner] Mange tak. Mange tak.
Vær velsignet. Vær velsignet.
Mange tak. Vær velsignet! Vær velsignet!
[Snak]
[Ingen dialog]
[Togfløjte]
Moskva.
Stolene er i Moskva.
Jeg kan næsten ikke tro det.
Jeg mener, vi er faktisk på vej for at se dem.
[Gnækker] Mine stole er i et museum.
Jeg vidste ikke at de var så dyrbare.
Hvis de bare vidste.
Moskva!
De er her ikke. Stolene er her ikke.
Se! Se det skab? Empire.
Og disse skriveborde. Louis Quinze.
Vi er på den forkerte etage. Jeg ved vi er på den forkerte etage. Tag det rolig.
- og hvad hvis de slet ikke er her?
Hvordan skulle vi nogensinde finde dem, hva? Hvor skal vi lede?
Hvem skal vi spørge? De er væk, siger jeg - væk!
Jeg skulle aldrig have—
Mine stole.
Mine stole!
Der er mine møbler!
Gad vide hvilken af dem det er?
Det skal du ikke bekymrer dig om. Vi finder snart ud af det.
Vi skaffer stolene når de lukker.
Lukke tid.
Lukke tid. Lukke tid. [Klokke ringer]
Lukke tid.
Hvad skal vi gøre?
Vent indtil disse folk er gået og så følger du efter mig.
[Wood Rattling]
Så er vi her.
Tag disse Hambs spise stole...
og tag dem med på rullevognen.
Shh, shh, shh.
Vær stille.
Rolig. Rolig.
For enhver pris.
[Thump] [Man] Nej.
Nej, nej, nej, nej, nej Lad vær med at tage allesammen.
Efterlad fire.
Fire. Vi tager kun syv.
Hvorfor tager de kun syv stole?
Vi tager kun syv...
Fire er rigelige...
for at repræsentere perioden.
Derfor.
Fint. Fint. Så,
tag stolene med hen til varer indgangen.
De vil blive hentet kl 8:00 i morgen tidlig.
Fint.
De er på vej væk. De er på vej væk.
De er ikke på vej væk.
Vi ved lige præcis hvor de skal hen.
Og hvis vi er heldige, bliver det aldrig nødvendigt at finde de andre stole.
Hvad mener du? Jeg mener, langsomme,
Juvelerne kan lige så godt være gemt...
I en af disse fire skønheder.
[Metal lyde]
- Hvad laver du? - Måske har vi overset noget.
Ser det her måske ud som om vi har overset noget?
Stolene! Stolene!
Jeg ved det. Jeg ved det. Hold mund.
"Columbus Repertory Theatre."
[Vorobyaninov] To,
fire, seks.
Seks. Syv.
Hvor er syv?
[Vorobyaninov] De kører!
Det er fint nok. Vi ved hvor de skal hen.
Vores problem er nummer syv.
Hvor er nummer syv?
Det må jeg finde af.
Ja, det må vi finde ud af.
Ikke "Vi." /.
Sæt dig her og vent på mig.
Sid ned.
Bliv.
[Hviner]
[Klynken]
[Man] Irkutsk! Irkutsk!
Sibirian!
[Banken på dør]
[Prusten] Whoo!
Ja? Jeg leder efter ingeniør Bruns.
Jeg er ingeniør Bruns. [Støn]
Hvad vil du? [Stønner]
[Mumler]
Hvad er der? Hvad laver du?
[Stønner, Griner]
Olga! Hvad sker der? Hvad sker der?
Andrei, hvorfor kysser denne mand dine knæ?
Jeg ved det ikke. Kære frue-
Åh! Åh! Jeg sætter mit sidste håb til jer.
Ooh! Ow! Ooh! På stolen.
Nej, Nej, nej.Lad være- Jeg må krybe ved dine fødder.
Sæt ham op på stolen. Nej, nej, nej, nej.
Hør, for sidste gang, hvem er du og hvad vil du?
Jeg vil krybe ved dine fødder. Jeg MÅ krybe ved dine fødder. Ingen kryber her!
Ingen kryber i dette hus. Dette er en Sovjetisk husstand.
Vi tillader ikke krybning her. Hvad vil du?
Jeg — Hmm.
Disse stole. Jeg må få fat i disse stole.
Han vil have vores stole. Måske er han en møbel handler.
Er du møbel handler? Er det det?
Ikke for mig personligt. Jeg forsikrer dem, at det ikke er for mig selv.
Jeg har de mest reele intentioner. Ohh.
De er de bedste intentioner. T- T- Tror jeg...
Du vil blive meget imponereret over mine intentioner.
Ja.
- Og? - Og hvad?
Din intentioner? Du fortalte os ikke om din intentioner.
Oh, Ja. Mine intentioner. Mine intentioner.
Kom så, hjerne.
Har det! [Stønner]
Stolene tilhørte min kone og før det hendes mor,
og nu er min kone syg.
Hun er meget syg. Hun er døende, døende. Død.
Døende. Eh, hun bliver ved med at bede om sine stole.
Åh, be be. Du kan ikke afvise mig.
Det er en døende kvindes ønske. [Snøfter]
Olga, hvad skal vi gøre? Skal vi give ham stolene?
Vær ikke sådan et fjols. Ingen tager mine stole. Din beskidte-
Jeg beklager. Jeg kan ikke give dig stolene.
Det hørte jeg ikke.
Det hørte jeg ikke. Jeg vil ikke hører det.
Forstår du ikke? Jeg vil ikke hører det.
[Råber] Ooh! Det er en varm—
[Hviner] Det er en varm—
Min kære frue, forstår du ikke?
Jeg har brug for disse stole!
- Andrei! - Åh, bede om.
- Oh, please. - Stop med det! Andrei!
[Skrigen] Ud!
Jeg vil have ham ud af dette hus øjeblikkeligt!
Der er nok!
Vent. Vent. Lad os snakke sammen som voksne!
[Bjæf]
Bedøm ikke en bog udfra sin forside.
[Støn]
Et minde. Et minde om mit besøg til jeres dejlige hjem.
Av! Av!
Av!
[Vinden hyler]
Ah!
Vent! Vent! Jeg vil betale!
100 rubles!
102? [Begge Stønner]
[Man] Dig dernede.
hvis ikke vi sejler indenfor 10 minutter, vil jeg misse højvande.
Vent venligst. Bare et par minutter.
En af mine skuespillere mangler.
Vent.
[Mand] Gronsky. Hvor er Gronsky?
[Hulkende]
Hvordan helvede skal jeg kunne gennemfører skuespillet uden Gronsky?
Sevitsky, Hvordan kunne du lade dette ske?
Det er dit job at sørge for at skuespillerne...
er hvor det er meningen de skal være...
og ikke vandrer rundt fuld et eller andet sted.
Jeg— Hold mund.
Snak, snak, snak, snak, snak, snak.
Det er alt hvad du kan.
Oh, kære gud.
Jeg ser forfærdelig ud. Hvorfor siger du ikke noget?
Tid og tidevand venter ikke på nogen.
Det var en god oplæsning.
Måske kan han afløse.
Sevitsky, den vulgære mand i styrhuset,
han er kun god til een ting—
Fører skibe...
og forsøge på at være grov overfor hans overordnede.
Hm, Hvis værre bliver endnu værre,
Jeg skal nok spille rollen.
Det vil aldrig blive så slemt.
Undskyld mig.
Jeg søger kommisær produceren for Columbus Teatret.
Det er mig. Fint, fint. Jeg kommer lige til tiden.
Og hvad vil du?
Jeg kommer direkte fra Gronsky. Han bad mig om at finde dig.
- Hvor er han? - Moskva Hoved Hospital.
- [Gisper] - Ja man kan rolig sige at han havde et lille uheld.
Han prøvede at stoppe en bil. Fik to brækkede ben og en mindre hjernerystelse.
Og, ehh, hvem er du?
Jeg er fra Kunstnernes Fagforening, Teater Afdelingen. Jeg skal følge dig.
Jeg tog friheden til hurtigt at skaffe en afløser for Gronsky.
Fin Skuespiller. Født til rollen. Med din tilladelse, vil jeg få ham om bord med det samme.
Jeg—
Ved du hvad. Fra nu af, er du en skuespiller.
[Traditional musik] [Snakker]
[Fortsætter]
Sevitsky.
Hvor er du på vej hen med den tekoger? Hvilken tekoger?
Den tekoger. Nåh, denne tekoger.
Ja. Ehh, Jeg ville sørge for at få den pudset...
til showet i aften.
Sevitsky, hvis jeg tager dig igen i at sælge ud af firmaets ejendom,
Sibirien!
Jeg skulle bare pudse den. Jeg sværger! Jeg sværger!
Jeg hader folk jeg ikke kan lide.
Jeg kan mærke noget.
Jeg vidste det. Kan mærke det helt ind i knoglerne.
Lykke syv. Lille lykke syv.
Det er syv. Den her er otte.
Lykke otte. Lykke otte.
Hm, ser lidt småt ud til at indeholde alle de ting.
Åben den, åben den.
[Sukker] Tom.
Noget må have fået fat i juvelerne før os.
Åh, der har aldrig været nogle juveler i denne boks.
Det er møblemageren der har lagt den ind.
"Et sæt af 12 stole...
"laver til I.M. Vorobyaninov...
af Christopher Hambs of London."
[Sukker] Jeg troede virkelig vi havde dem.
Næste.
Hvad sker der her? Ah.
Vi er skuespillere. Vi er medlemmer af Columbus Teatret.
Som du kun se, min kære, Nogle af stolene blev ødelagt under transporten.
Vi vil reparere dem. Misha, ræk mig benet.
Misha. Hmm?
Åh.
Hvis I er skuespillere, skal I nok op i skibets teater. Forestillingen starter nu.
Åh ja, Selvfølgelig. Selvfølgelig.
Fortsæt, Misha. Følg med. Følg med.
[Ostap] "Arbejderne er utilfredse. De vil lave en revolution.
Er der nogen sandhed I dette rygte?"
"Bønder og arbejdere der gør oprør? Jeg har aldrig hørt noget så absurd."
Fint. Bender, de andre tre stole på lageret.
De tre andre stole på lageret afhænger helt af dig, min ven.
Hmm? Hvis du går ud på den scene og går dig til grin,
så vil du få os smidt af dette skib inden du kan sige Nicholas og Alexandra.
Det er kun et skuespil.
Jeg har altså været i et teater før.
[Mand] Ah, Krakov.
Det vil være så skønt at se den opmuntrende Greve Krakov igen.
[Kvinde] Åh, ja. jeg har også savnet ham.
- Hvor er Krakov? - Det må være Grev Krakov der kommer nu.
Du skal på.
- Ah, Grev Krakov. - [Klapper]
[Publikum mumler]
[Vorobyaninov] Ostap. Tag mig med!
Det vil aldrig ske.
Ostap- [Gispende]
Du vil aldrig kunne fange den anden båd i den der.
Det regner jeg heller ikke med. Jeg vil tage toget og møde båden ved Yalta.
[Stønner]
Ostap! Ostap!
Jeg er ikke god til at svømme!
Jeg kan ikke svømme. Hjælp!
Vorobyaninov.
Hjælp. Hjælp.
Hjælp.
Mange tak. Mange tak.
Jeg—
Koldt.
Det er koldt.
[Ryster]
- Her. - [Grynter]
Mange tak.
Du er en god mand, Bender.
En god mand.
[Slurp]
Mmm! Denne borscht er fantastisk, Olga.
Jeg elsker den kold!
hvorfor plejer du ikke at lave den kold?
Hvordan kan jeg lave den kold i Irkutsk?
Hvis ikke vi spiste varme ting, ville vi dø der.
Lugt lige den luft.
Lugt lige den luft!
Som vin.
Jeg ved det. Jeg ved det,
Hver aften takker jeg gud for din overflytning til Yalta.
Tror ikke vi kunne have overlevet endnu en vinter der.
Min elskede.
Min kæreste kære.
[Fyodor] 103.
Hvad?
Jeg sagde ingenting.
104.
Olga?
[Kor]
105.
Godt. Åh, godt.
Godt.Godt! [Grynter]
Åh, mange tak! Mange tak. Det er virkelig storsindet af dig.
Du skulle virkelig ikke have gjort det.
Vær venlig og gå.
Jeg vil aldrig se dig igen.
Åh, jeg må sige farvel til Madame Bruns.
Hvordan kan jeg gå uden at sige farvel til Madame Bruns?
[Skriger] Nej!
[Harmonika]
Stolene. Jeg kan ikke se stolene.
Ja? Eh, vi har ikke besluttet os endnu.
[Ostap] Sevitsky. Han ser gravid ud.
Kom så. Vi må ikke tabe ham af syne.
Vi må se hvor han føder sit lille barn.
[Ostap] Ah, der er en dreng.
Kammerat Sevitsky! Du er arresteret for at sælge ting der tilhører staten.
Pudset. Jeg er ved at få det pudset. [Griner]
Åh, det er dig.
Grev Krakov.
Du er virkelig sjov.
Nu - hvis det ikke gør noget, vil jeg komme videre.
Vent et øjeblik. Jeg vil gerne snakke lidt forretning med dig.
Forretning? Ja.
Jeg er meget interesseret i stole. Præcis tre af dem.
De befinder sig nu hos dit Columbus Teater.
Åh. Ja. Valnød. Dækket i Guld.
De er beklageligvis allerede lovet væk.
Hør her dit ros! Jeg vil have de stole.
Hører du mig? Jeg vil have de stole!
Du forstår ikke. Det er helt umuligt.
Jeg lovede dem væk til en bestemt person. Han vil give mig 10 rubles for hver.
Sælg ham noget andet. Jeg vil have de stole.
Bare rolig. Du skal nok få betaling.
Du skal nok få dine 30 rubler.
Åh, min hals! Hvor kan du leverer disse stole?
I aften. Efter forestillingen. Vil du komme med dem her?
Ja. Jeg vil komme med dem her.
Fint nok.
Husk, Sevitsky, Svigt mig ikke.
For hvis du gør, må jeg beklageligvis brække din hals.
En trussel til de kloge, Hmm? Okey.
Midnat. Lige her!
Du kommer med pengene. Jeg kommer med stolene.
Bender, Bender, 30 rubles? Hvordan får vi fat i 30 rubles?
[Mågeskrig]
Mange tak.
En rigtig god dag for picnic.
De andre skulle dukke op hvert et øjeblik.
Mange tak.
Mange tak - og farvel.
Farvel. Hav en god dag.
Far-vel.
Skrid herfra!
[Stønner]
Ooh! Oh, så smukt noget træ.
[Stønnen fortsætter] Så fine detaljer.
Pragtfuld håndværk. Pragtfuld håndværk!
Sikke en pragtfuld stol.
Oh, det kan ikke passe.
[Gråd] Den kan ikke passe! Det kan ikke passe!
[Gisper] Det kan ikke passe!
Det kan ikke passe! Det kan ikke... Det kan ikke passe!
[Grynter]
Jeg vil ikke leve længere. Jeg vil ikke leve længere!
jeg vil ikke leve! [Grynter]
[Skriger] Jeg vil ikke leve længere! Jeg vil ikke leve længere!
[Grynt, Klagen] Oh! Ow! Ow! Ow!
[Grynten fortsætter]
Tredive rubler! Tsk, tsk, tsk.
Selvfølgelig! Selvfølgelig!
[Kysser]
Dostoievsky.
Hvad? Lige meget.
Kan du rulle med dine øjne? Rulle min øjne?
Ja, Rul med øjnene.
Det ved jeg ikke. Prøv det.
Oh, Det er fantastisk. Født til at gøre det.
Hør, Ved et givent tegn— Stop det.
Et givent tegn fra mig,
vil du falde fra denne bænk ned på jorden...
og lade som om du har fået et epileptisk anfald.
Du vil rulle med øjnene,
du vil bevæge dine arm og ben...
i små, spastiske ryk...
og generelt spjætte rundt helt ude af kontrol.
Jeg vil sørge for at folk ser din ynkelige tilstand,
og de god-hjertede borgere i yalta vil bade dig i mønter.
Hvor klam en ide.
Hvor klam det smager!
Der har aldrig været og vil aldrig blive...
en Vorobyaninov som tigger!
[Klynken]
Parasit!
Parasit! Parasit!
Klamme, hjælpeløse, Disgusting, helpless, udulig,
blodsugende parasit!
Vorobyaninovs tigger aldrig! Jeg har tigget hele mit liv!
[klynkende]
Lyt efter, gamle mand.
Stolthed er en luksus som hverken du eller jeg har råd til...
på dette tidspunkt af vores liv.
Vi har brug for 30 rubles for at vores drømme skal blive til virkelighed.
Det er at synke eller svømme.
Jeg vælger at svømme.
At tigge eller ikke at tigge? Det er spørgsmålet.
Jeg vil give dig fem sekunder...
til at beslutte dig.
Når jeg når til fem, er det farvel.
En— Ja. Ja, ja, ja.
Fint.
Gå så i gang.
Hallo! Frøkener og Herrer, Se her!
En kammerat, en borger, et medmenneske...
trygler for vores opmærksomhed!
Epilepsy, Venner! Epilepsy.
De selvsamme sygdom som ramte vores egen elskede Dostoievsky.
Guderne må vide hvilket geni, hvilket kunst der må være fanget...
i hovedet på denne stakkels, forpinte sjæl.
Ah, Denne fattige mand Denne fattige mand.
[Hvisken] Rul med øjnene!
Ja, giv! Giv...
Så denne dirrende, kuldegysende og hjælpeløse offer...
kan modtage medicinsk hjælp til sin sygdom.
Giv! Giv, venligst!
Åben jeres hjerter. Giv. Giv. Giv.
mange tak.
Giv et bidrag.
[Græshopper]
Cigaret?
Nej tak!
Hmm. Stadig sur, hva?
Når vi har overstået dette,
Jeg vil aldrig se dig igen.
Oh, det er dig. Fint.
Ja. Vil du ikke komme indenfor?
Ja.
Beklager forsinkelsen. Måtte vente på at alle havde forladt teatret.
Det var åbnings aftenen og der var fest bagefter. Hvad skal jeg sige?
Du kan starte med hvorfor du kun har medbragt to stole. Vi aftalte tre stole.
Ja, jeg prøvede, men- Hvor er den anden stol? Hvor ER den anden stol?
[Gisper] Hvis du vidste hvad jeg gik igennem for at skaffe pengene til de stole??
Shh. Kom her. Du ødelægger det hele. [Snerrer]
Hvad er jeres problem? Hver gang vi mødes, går du direkte efter min strube.
Hvad er der sket med den anden stol?
Der er en tyv i vores trup.
Det er frygteligt.
Han solgte stolen til en Finsk linedanser for 10 rubler.
En Finsk linedanser?
Ja. han arbejder ved tivoliet, lige uden for byen.
Kan jeg få mine 30 rubler nu, tak? Tyve!
[Snerrer] J-J-Ja. Beklager. Tyve.
Tyve. Tyve. Tyve. [Mumler]
Shh. Shh. Shh.
- Igen struben. - Her. Her er dine penge.
Tyve. Mange Tak.
Sig mig, hvorfor er du egentlig så interesseret i disse stole?
- Hold mund. - Oh. Så det er grunden.
Farvel.
[Snøfter]
Tja,
du skal ikke opgive, gammel ven.
Husk det berømte russiske ordsprog:
"Jo mere sulten du er, Jo bedre smager måltidet."
På den anden side havde franskmændene et ordsprog:
Merde!
Din kærlighed vil slette sorg
Din kærlighed skal rense min sorg
Solen vil skinne i morgen
Mine k-k-k-k-kvaler
vil være korte
Oh, fjoldede mand.
Fjols, fjols det er det jeg er.
Jeg må ikke græde. Jeg må tælle mine velsignelser.
Mine velsignelser.
[Griner]
Jeg vil ikke leve længere!
Ooh.
Ooh-ooh-ooh!
[Sighs]
Din kærlighed skal fjerne sorg
Din kærlighed skal rense min sorg
[Karnival Musik]
[Snakken]
[Tromme rullen] Stolen!
[Publikum Gisper]
Kom herned, din tyv!
Kom herned og det er liige nu!
Det er min stol! Hører du mig?
Min stol!
[Publikum Gisper]
Hør, Du! Det er min stol!
Kom ned, dit fjols! Kom ned! Du slå os begge ihjel!
Jeg vil ha den stol. Giv mig den stol!
[Publikum Gisper]
[Klapsalver] [karnival Musik Fortsætter]
[Snak]
[Klynken]
Åh, Gud.
Åh, gud, Du har mistet et lam.
Hjælp mig. Oh, Gud - vil du ikke hjælpe mig?
Mange tak.
[Skriger]
Det er min! Hører du? Min! Min! Min!
Min! Min!
Nydeligt. Ganske nydeligt.
Firma partneren...
på vej væk med firmaets ejendom!
[Råber]
Så du vil gerne lege hest, hva?
Mine! Mine! Mine! [Gisper]
[Begge grynter]
Fadder Fyodor!
- Brug for en hånd, mon père? - Oh, Kom så, Gud!
[Pustende, Klynkende]
[Griner]
Manden for enden af bordet.
Hvor er han? Jah, Jah, jah!
Jah, Jah, Jah!
Åh, Had! Had! Had!
[Fyodor Leer]
Gud ser. Gud ser alting.
Hvorfor tror du han gav mig kræfterne...
til at klatre direkte op af en klippevæg - og at du ikke kan gøre det samme?
Der må være en grund. Jaeh-dee-ta-ta!
Åh, gud - hvor jeg dog hader ham!
Han må ikke stikke af!
Han må ikke— Må ikke stikke af. Må ikke stikke af.
Vær ikke nervøs min kære marshal.
Han vil ikke komme langt.
Faktisk kan han slet ikke komme væk.
Der er ingen vej ned. Kom her. Jeg vil vise dig det.
Kan du se? Ingen vej ned.
[Griner] Der er ikke nogen vej ned.
Han kan ikke komme ned. Han er fanget.
Du er fanget!
Du er fa-aa-aanget! Ja, Ja, Ja!
Ja, Ja, Ja! [Griner]
Ja, ja, ja, ja—
[Grynter]
Ah. Rainvejret er stoppet.
Der er meget stille. Hvad tror du han har gang i?
Tror du han fandt juvelerne?
Shh, shh, shh. Om et øjeblik,
vil juryen komme med en afgørelse.
Oh, Lord, you're so strict! Oh!
[Gisper]
Vel, den sidste stol er i Moskva.
[Fyodor Tuder]
Kun 3000 mil væk.
Kom, min ven. Lad os gå en tur.
[Snøften fortsætter] Oh, Gud!
Oh, Kære gud, hvis dette er din str...
[Gisper] ...straf.
Hvordan kom jeg herop?
[Gisper]
Der er ingen vej ned.
Der er absolut ingen vej ned herfra.
Jeg får brug for hjælp for at kunne komme ned.
[Grynter]
Drenge!
Oh, drenge!
Haal...løøj! Vorobyaninov!
Jeg har altid kunne lide dig. Det ved du.
Vi kommer fra den samme by.
Jeg har været din præst i 25 år.
Åh, for guds skyld, få mig ned!
Få... mig... ned! [Echo]
[Mandekor starter]
[Mandekor fortsætter]
[Slutter]
[Tog fløjte]
Jeg er sulten. Hvor mistede du manden med stolen?
Kig dig omkring. Er det noget du kan genkende?
[Brass Band:"Internationale"] Ok så. Kom ind.
[Fortsætter]
Jeg åbner hermed officielt...
Moskvas togarbejders...
Kommunale Fritidshus.
[Musik Fortsætter]
[Fortsætter]
[Klapsalver]
Må det være en glæde for...
disse sovjetiske helte inden for transport,
togarbejderne i hele U.S.S.R.!
[Klapsalver]
En fri mad buffet vil blive serveret om et øjeblik.
[Alle er glade]
[Opstemt snak]
[Mand] Kom videre! Kom videre! Andre folk venter.
[Råben fortsætter]
Lad os gå! Lad os gå!
[Mand] Kom så! Kom så!
Hvad laver du? Fortsæt!
[Råben fortsætter]
I didn't get a roll.
Come on. I didn't get a roll!
[Råben fortsætter]
Her.
Vil du have noget imod at jeg tager noget fra din tallerken?
Jeg fik ikke en chance for at få noget mad.
Et grådigt svin stod i vejen.
Dyr!
[Spytter]
Tørstig.
Ostap. Ostap!
Ja, gamle mand.
Den sidste stol.
Se! Vi er ikke de eneste smarte.
Hej, Kammerater! [leer] [Ostap] Hej.
Hej, Kammerater. Velkommen.
- [Brummer] - Maman!
Spis.
Lad være med at stirre på den stol.
Jeg tjekker lige vinduet.
[Mand] Mm-hmm.
[Klik]
Jeg har ladet vinduet stå på klem.
og vi vil komme tilbage i aften når klubben er lukket.
Shh.
En, To, Tre! [Støn]
Kom så. [Stønnen fortsætter]
Kom så!
Stole. Hvor er stolen? Du sidder i den.
Her. Kom så. Lad mig gøre det. Lad mig gøre det!
Hvad? Hvad, hvad, hvad, hvad?
De er her ikke.
Hvad?
De er her ikke.
Juvelerne er her ikke.
Det kan ikke passe. Det kan ikke passe.
Hører du mig?
[Stof rives i stykker] Det kan ikke passe!
[Dør åbner] [Kontakt tændes]
Hvad sker der her?
Hvad laver du?
Hvor er mine juveler? Mine juveler er i denne stol.
Var det dine juveler?
Hvad mener du med "var"? De er.
Er mine juveler. Hvor er de?
Kig omkring dig.
Se du disse skak borde, alle disse fine møbler?
Denne klub blev bygget for pengene.
Hvornår blev de fundet?
For fire måneder siden. Lige her i den gamle klub.
Kaminsky var igang med at sætte et gardin op.
Han stod på en stol.
Pludselig, bang - hans sko røg direkte igennem sædet,
og så væltede alt ud fra stolen-
diamanter, rubiner, halskæder.
Det var et mirakel.
Nej, nej.
De var mine.
Mine.
[Skriger]
[Råber] Jeg må hellere få fat i politiet!
Hjælp! Politi! Hjælp!
Se? Se? Han er gal! Dig! Sæt den ned!
Nå, så du ville spille sej, hva? [Grynter]
Så er det nok.
Kom så. Vi må hellere smutte.
Slå aldrig en politimand.
Aldrig, nogensinde slå en politimand.
[Snerrer]
Holdt!
Det er for højt. Hesten!
Hesten? Hop!
- Kom så. - Stop!
- Kom så! - Stop! Stop!
[Vrinsker]
[Puster]
[Sukker]
Hvorfor skaffer du dig ikke af med den?
Lyt, gamle mand. [Suk]
Vi bliver nød til at spitte os op.
Det er det eneste fornuftige at gøre.
Politiet leder efter en smart ung desperado...
og en gammel skør mand med en stol der er i stykker.
Jeg tror at jeg har større chancer uden dig.
Hør, hvad ryster du på hovedet af?
Jeg vil ikke høre din mening. Jeg fortæller dig noget.
Dette samarbejde er forbi, opløst, afsluttet.
Firmaet er bankerot.
Se.
Her. Se, dit fjols.
Tre kopecks!
Hvor langt kan vi nå for tre kopecks?
Jeg har simpelthen ikke råd til dig mere!
[Grunts]
[Stol går i stykker]
[Gruppen mumler]
[Mumlen fortsætter]
[Snakken]
Epilepsi, mine venner! Epilepsi!
Den selvsamme sygdom der ramte
vores egne elskede Dostoievsky.
Giv.
Giv...
ud fra dit hjerte.